Христина Вучкова за титлата на САЩ, $1 000 000 и Джейсън Деруло
Българската волейболистка Христина Вучкова даде ексклузивно интервю пред Дарик радио и dsport. С клубния си отбор Омаха Супернова (Небраска) тя спечели титлата в първото издание на Професионалната волейболна лига на САЩ за жени и вдигна чек за 1 милион долара. На финала бе победен Гранд Рапидс Райс (Мичигън) с друга българка в редиците – Емилия Димитрова.
Христина Вучкова и Омаха спечелиха битката за $ 1 000 000 и историческата първа титла в САЩ
Вучкова разказа за приключението, в което се впусна отвъд Океана. Тя говори за организацията в лигата, нивото на волейбола, емоциите и срещата си със световноизвестната музикална звезда Джейсън Деруло.
"Беше страхотно изживяване. Не мога да повярвам, че ми се случи нещо такова, колкото и да съм си мечтала. Не съм очаквала. Играхме отборно страхотно. Много израснахме. В нашия отбор имаме няколко състезателки, които са много познати в световния волейбол и много ни помогна опита, за да помогнем на младите, които са с много потенциал. Отборът на Емилия беше един от най-силните. Много концентрирано разпределяха, имаха опит. Емилия е много добър състезател, знаем всички. Много е хитра, много интелигентна. Много съм горда, че ги победихме толкова категорично. Много труден мач. Вижда се, че е 3:0. Изглежда като резултат, че е много лесно, но беше много трудно. Една-две грешки, за един момент да изгубим концентрация моментално започвахме да губим точка след точка. Гранд Рапидс са много опитен отбор. Имат много качествени състезатели физически. Не трябваше да позволяваме да ни пада концентрацията. Това, че взехме първия гейм 25:13 се дължеше на 100% концентрация. Наистина раздаване на макс от първия гейм до последната точка“, започна Вучкова, която спечели последователно титлите в Италия, Турция и сега САЩ.
"Върхът на щастието е в момента. Постигнах тези неща (три поредни титли – в Италия, Турция и САЩ) с отбора. Не знам какво ще е нататък, но съм много горда. В Италия знаете колко е силно първенството. В Турция по същия начин. Трябва много дисциплина и много тренировки, събиране на тялото и психиката, за да издържиш до края. Шампион не се става, когато си отпочинал, възстановен и когато ти е леко, ами когато ти е най-трудно. Важно е кой ще издържи накрая."
"Да, вдигнах чек за 1 милион долара. Такива досега не са ни давали никъде по света. Това е Америка. Какво да кажа. Тепърва ще разберем за какво става дума и какви подаръци ще си подарим вкъщи“, сподели българската волейболистка.
„Искам да кажа, че беше много трудно решение да отида в САЩ, защото го взех точно след два силни сезона в Италия и Турция. Всички бяха шокирани. Аз също бях много предубедена за нивото тук, тъй като знаем, че сега националният отбор на САЩ е един от най-силните в света. Всички най-добри състезателки от Америка играят в Европа в най-силните отбори. Нямаме представа обаче какво е нивото тук. Аз бях подготвена, че ще е лесно, леко. Едва ли не, че идвам за шега, за да видя как е. Първите три мача бях в пълен шок. Толкова физически са надарени всички. Има момичета, които прескачат, забиват бомби. Просто много силни състезатели, които са големи таланти. В началото не можех да направя един блок. Точно, защото ги подценявам. Не ми се получава играта, не ми става нападението и блока. Почнах да анализирам, да следя, да гледам видеа и да говоря с треньорите какво се случва. Това са ми най-силните елементи, а тези ме прескачат все едно ме няма пред тях. Дадох си сметка, че трябва много физика, да работя и да използвам пълния обем на мускули и на тяло, за да стигна до отскока, който те правят. Състезателите са научени. Момичетата се хвърлят буквално в публиката. Всичко е на 100%. Карала съм се на момичетата от отбра, че имаме тепърва много мачове. Какво правите? Защо не се пазите? Те ми казваха, че всяка точка е важна. Първо разиграване, второ, трето, мен вече краката не ми издържат. Те продължават на 100% да се хвърлят. Има разлика. В Европа е много високо ниво от гледна точка на тактика и техника, но тук е всичко физика. Впечатлиха ме. С моя волейболен опит мога да кажа, че нивото въобще не е слабо. Не е такова, каквото всички очаквахме. Играе се много агресивен, силен волейбол със заряд. Да изиграеш един-два такива мача добре, но това беше цялото първенство. През цялото време. Мачовете ни бяха през три дена с пътувания. Трябваше да издържиш“, смята тя.
„Публиката са луди. Говорих си с толкова много фенове, които ни спират по улицата, по летищата, по градовете. Рекламата е голяма. Във всеки щат, в който бяхме, знаеха кои сме и коя съм аз. Знаеха, че има професионална волейболна лига за първи път през всичките години. Досега са чакали да се създаде нещо такова, защото знаят, че женският волейбол е силен. В общи линии не сме играли пред под 10 хиляди човека в нашата зала. Особено в Кълъмбъс, Гранд Рапидс, Лас Вегас, Орландо залите бяха препълнени догоре. Представянето, мениджмънтът и маркетингът бяха на високо ниво. НБА обаче волейбол. Ние направихме уникален полуфинал. Падахме с 0:2. Сан Диего ни унищожаваха. Не можехме да си поемем въздух. Те бяха много подготвени. Не знам какво се случи. Накрая обърнахме и ги победихме с 3:2. Заради това, което направихме и станахме шампиони, вчера ми казаха от клуба, че са резервирани и купени 130 хиляди билета за следващия сезон. Не знаят къде ще ги събират, как хората ще гледат мачовете догодина. Това е грандиозно“.
„Джейсън Деруло беше толкова мил. Знаеше колко ни е интересен и колко много искаме да се докоснем до него. Той беше дошъл само за снимките, защото знаеше, че всички искаме да се снимаме с него. Естествено, че аз поисках да се снимаме. Той не искаше да ме притеснява. Затова казах, че съм впечатлена от американците от тази гледна точка. Не знам дали са си свикнали със звездите, но всички са много земни и стъпили на земята. Казваш си: „Леле каква световна звезда“. В следващия момент идва при теб, гушка те и ти казва: „Страхотен мач, бяхте уникални, момичета. Не съм гледал волейбол досега, но това нещо беше зареждащо“. Виждаш в очите му, че е искрен и е с теб. Все едно ти е приятел и все едно всеки ден си пиете кафето заедно. Той дойде при нас в съблекалнята. Поздрави ни, каза, че сме голям пример за малките момичета, за бъдещето на САЩ. Амбицията ни е била голяма и за него е положително, че за първа година се случва нещо подобно в Америка“.
„Всичко тук е като Холивуд! Буквално всичко е като по филмите. Празненства, начинът, по който те посрещат. Начинът, по който празнуваме е като всичките НБА мачове, които сме ги гледали. Изключително шоу, с много заряд и положителни емоции. Просто грандиозно. Америка е голяма и знаят как да ги правят нещата. Такива изживявания не съм имала“.
„Язък, че не взех сина ми в Китай, за да стана и там шампионка. Той вече е свикнал с конфетите и всички да го вдигат и да му казват нашия шампион и „Христо ни донесе титлата“. Малко му идва в повече. Детенцето иска просто да се прибере при баба и дядо на село при черешите, а те го вдигат, снимат, рекламират. Искат всички да го пипнат, а той просто иска вкъщи“, разкри Вучкова.
„Всички ме питаха защо отивам в САЩ и как съм решила да направя такава крачка в кариерата си. По същия начин и аз се чувствах неудобно накрая. Нямаше нито един човек, който ме беше подкрепил, освен мъжа ми. Всички бяха много негативно настроени. В момента съм толкова щастлива, че взех това решения. Цялото първенство беше създадено сякаш цял живот е имало волейбол. Все едно това им е в историята и знаят какво да правят. Всичко беше подготвено перфектно. Все едно не им е за първи път. На много високо ниво, наистина“.
„Много пъти си говорихме с шефа на отбора и каза, че ще направят НБА тук. Ще направят така, че цял свят ще говори за нас. Ние знаем, че американците кажат ли, че искат да направят нещо, ще го направят. Бъдещето ще бъде много интересно и много голямо за волейбола. Много съм щастлива, че успях да изживея тези емоции, да видя какво е да живееш в САЩ и какво е да си обичан от американци. Изживях всички тези емоции на шоу, организация, реклами, видеа… През целия сезон снимаха филм, видеа от началото на тренировки до края. Ще бъде много хубав и нямам търпение да излезе, за да го гледаме всички заедно“, завърши Христина Вучкова.